Kepler, la missió de la NASA dedicada a buscar planetes semblants a la Terra, sembla que ja no serà capaç de descobrir nous cossos orbitant estrelles llunyanes. Uncomunicat de premsa de l'agència espacial ha anunciat que la roda de reacció número 4, necessària per assegurar l'apuntat exacte als estels estudiats, s'ha espatllat. Aquesta roda es troba en lesproximitats dels motors de posicionat. Ara, amb la nau, col·locada en un mode estable i segur i estant assegurada la comunicació amb la Terra, els enginyers de la NASA avaluen les possibilitats que hi ha per continuar la missió o si cal dedicar Kepler a l'estudi d'objectes més assolibles com ara la detecció i observació d'asteroides del Sistema Solar.
Kepler és una missió de la NASA llençada l'any 2009 amb l'objectiu de realitzar una cerca detallada de planetes exteriors al nostre sistema solar. Per limitar el camp de treball i ser més eficients, s'ha restringit durant aquests quatre anys a observar simultàniament i repetidament "només" unes 150.000 estrelles cada 30 minuts en una zona entre les constel·lacions del Cigne i de la Lira.
![](https://lh3.googleusercontent.com/blogger_img_proxy/AEn0k_v7lV-sreIUgxRqYZhsDXnwx6XdaSmm8xCRolTs_S6hQke3Ps6pe9W7b3jg0363NeooA5JbBqqdMHUMpgRvLqsCK5l_LCUKJxN_Y7FevwRC89KQOhz8btC9vIVa9HQ5FR_voqCoWmssKu_df96E=s0-d)
Els planetes al voltant d'altres estrelles són molt difícils de captar. Són molt petits en comparació amb l'estrella i només reflecteixen la llum estel·lar. Malgrat els entrebancs s'han desenvolupatdiverses tècniquesper detectar-los.
El mètode que feia servir Kepler per descobrir planetes al voltant d'estrelles és senzill i delicat alhora. Si una estrella té un planeta i aquest passa per davant del seu disc estel·lar vist des de la Terra, el que s'anomena un trànsit, es produïrà una petita baixada de la seua brillantor, de la mateixa manera com s'esdevingué quan Venus passà per davant del Sol el passat mes de juliol 2012. L'observació d'aquest procés necessita un apuntat molt precís a l'estel estudiat que precisament es fa impossible sense l'ajut de la roda de reacció número 4.
Està clar que no tots els sistemes planetaris seran observables, bé perquè el conjunt Kepler-planeta-estrella no està alineat o perquè el planeta és molt menut i la baixada de brillantor estel·lar a causa del trànsit és inapreciable. Tanmateix el nombre de planetes que Kepler ha trobat i que compleixen les condicions observacionals és considerable.
La missió Kepler estava optimitzada per trobar planetes de la mida de la Terra (0,5 a 10 masses terrestres) en la zona d'habitabilitat d'estels semblant al Sol.
Aquest observatori espacial, equipat amb un espill d'un metre de diàmetre i 42CCD captadores d'imatges, permetia veure simultàniament 100 graus quadrats de cel. S'havia llançat per una missió de 3,5 anys de durada que el novembre de 2012 fou ampliada fins el 2016.
Els objectius científics s'han complert de sobres. Kepler ja ha confirmat l'existència de 132 exoplanetes i fins i tot d'alguns planetes tipus Terra. Uns altres 2740 candidats esperen torn per ser confirmats o no com a planetes, entre ells uns 350 planetes de la grandària de la Terra. Tres dels més petits candidats amb menys del doble de la grandària de la Terra foren confirmats com a planetes en la zona habitable de les seus estrelles respectives fa només un mes.
En aquest bloc he estat parlant algunes vegades dels descobriments de Kepler. L'apunt més recent parlava d'un sistema planetari en miniatura i una vegada vaig parlar del descobriment d'un planeta amb dos sols.
![](https://lh3.googleusercontent.com/blogger_img_proxy/AEn0k_sOTYwRH87kuYBS3-2iHtO2SenSzW57vLvki_zF4h3YGr3MP-1yTI7RKFX2d_iRiMhA7tEnBaIaOmCAGHBBSrqhC2T3aTRNAwUr1NX_23j7BO04rd0moT_SfEHo1RdPBX5_VmxWk5Fa95--R-gWyjbs3RxiHXVPIIVui2RNzL883xJIhuRSUr4OYw=s0-d)
Com el gat sense urpes, Kepler sense rodes de reacció ja no caçarà planetes.
Foto 1: Dibuix artístic de Kepler. NASA.
Foto 2: Camp estel·lar observat per Kepler.
Foto 3: Grandàries relatives de tots els planetes descoberts en la zona habitable de la seua estrella en comparació amb la Terra. D'esquerra a dreta: Kepler-22b, Kepler-69c, Kepler-62e, Kepler-62f i Terra (excepte per a la Terra, les imatges dels planetes són interpretacions dels artistes). NASA Ames/JPL-Caltech.
Kepler és una missió de la NASA llençada l'any 2009 amb l'objectiu de realitzar una cerca detallada de planetes exteriors al nostre sistema solar. Per limitar el camp de treball i ser més eficients, s'ha restringit durant aquests quatre anys a observar simultàniament i repetidament "només" unes 150.000 estrelles cada 30 minuts en una zona entre les constel·lacions del Cigne i de la Lira.
Els planetes al voltant d'altres estrelles són molt difícils de captar. Són molt petits en comparació amb l'estrella i només reflecteixen la llum estel·lar. Malgrat els entrebancs s'han desenvolupatdiverses tècniquesper detectar-los.
El mètode que feia servir Kepler per descobrir planetes al voltant d'estrelles és senzill i delicat alhora. Si una estrella té un planeta i aquest passa per davant del seu disc estel·lar vist des de la Terra, el que s'anomena un trànsit, es produïrà una petita baixada de la seua brillantor, de la mateixa manera com s'esdevingué quan Venus passà per davant del Sol el passat mes de juliol 2012. L'observació d'aquest procés necessita un apuntat molt precís a l'estel estudiat que precisament es fa impossible sense l'ajut de la roda de reacció número 4.
Està clar que no tots els sistemes planetaris seran observables, bé perquè el conjunt Kepler-planeta-estrella no està alineat o perquè el planeta és molt menut i la baixada de brillantor estel·lar a causa del trànsit és inapreciable. Tanmateix el nombre de planetes que Kepler ha trobat i que compleixen les condicions observacionals és considerable.
La missió Kepler estava optimitzada per trobar planetes de la mida de la Terra (0,5 a 10 masses terrestres) en la zona d'habitabilitat d'estels semblant al Sol.
Aquest observatori espacial, equipat amb un espill d'un metre de diàmetre i 42CCD captadores d'imatges, permetia veure simultàniament 100 graus quadrats de cel. S'havia llançat per una missió de 3,5 anys de durada que el novembre de 2012 fou ampliada fins el 2016.
Els objectius científics s'han complert de sobres. Kepler ja ha confirmat l'existència de 132 exoplanetes i fins i tot d'alguns planetes tipus Terra. Uns altres 2740 candidats esperen torn per ser confirmats o no com a planetes, entre ells uns 350 planetes de la grandària de la Terra. Tres dels més petits candidats amb menys del doble de la grandària de la Terra foren confirmats com a planetes en la zona habitable de les seus estrelles respectives fa només un mes.
En aquest bloc he estat parlant algunes vegades dels descobriments de Kepler. L'apunt més recent parlava d'un sistema planetari en miniatura i una vegada vaig parlar del descobriment d'un planeta amb dos sols.
Les dades del quart any de vida de Kepler s'analitzaran enguany i Jason Rowe,investigadora del Centre Carl Sagan de l'Institut SETI, confia que s'anunciaranmés descobriments amb les dades sense processar. "Fins i tot si l'operació de la nau espacial ha de parar, haurem de fer servir la nostra intel·ligència per trobar aquests anàlegs de la Terra, enterrats en els 4 anys de dades recollides per Kepler.Ha estat un gran èxit, i ha canviat la nostra percepció de la nostra galàxia. Avui sabem que la majoria de les estrelles tenen, de fet, planetes ", diu Rowe.
Com el gat sense urpes, Kepler sense rodes de reacció ja no caçarà planetes.
Foto 1: Dibuix artístic de Kepler. NASA.
Foto 2: Camp estel·lar observat per Kepler.
Foto 3: Grandàries relatives de tots els planetes descoberts en la zona habitable de la seua estrella en comparació amb la Terra. D'esquerra a dreta: Kepler-22b, Kepler-69c, Kepler-62e, Kepler-62f i Terra (excepte per a la Terra, les imatges dels planetes són interpretacions dels artistes). NASA Ames/JPL-Caltech.
Des del bloc d'Enric Marco Pols d'estels, del que de tant en tant ens agrada parlar
Cap comentari :